Šta radiš?
Idem naći jelo i hranu za moju porodicu.
Sam? - Zašto ne?
Ne. Ostajemo zajedno.
Jer si ti to rekao?
Zato jer Bog ima plan za nas.
Tamo iza vas je Egipat!
Tamo se ne vraćamo!
Mora biti pustinja!
Imamo kruha za mnogo dana, ali vode za samo par.
Nemamo odjeće, nemamo skrovišta protiv hladne noći.
Niko od vas nezna živjeti u pustinji!
Mnogi od vas su uplašeni. I ja sam bio kad sam prvi put došao ovamo!
Ali ja sam naučio preživjeti i vi ćete isto!
Avram je bio stočar. I lsak i Jakov!
Pustinja nam je u krvi!
Ako neko treba biti ovdje, onda smo to mi!
Ovi novooslobođeni robovi su se uputili u jedno od epskih putovanja.
Vodio ih je čovjek za kojeg su mnogi vjerovali da nije jedan od njih.
Svakim korakom sve su se više približavali nepoznatom.
Pusti to. Tjeraš ga da odustane od svog života zbog tvog boga.
Ti riskiraš živote. Ti riskiraš sve naše živote!
Šta da uradimo?
Da se vratimo u Egipat?
Da molimo da opet budemo robovi?
Ako umrem od zime navečer,
koliko će nas ostati dok ne budeš saznao gde nas vodiš?
Niko ne mora gorjeti ili se smrznuti,
ali moraju raditi.
Na robove se gospodar oslanja. Izgorjeće im leđa
samo da imaju par torba da stave na njih.
Muči ih hranom, govori im šta da rade...
Ne želim opet biti rob! - Onda se počni ponašat kao slobodan čovjek!
Pobrini se za sebe i ne uzimaj ono što ti ne pripada.
Ne još.
Nešto me muči.
Doveo sam ih ovdje, ali ne znam kako dalje.
Možeš li mi ti reći?
Ja sam samog sebe pripremio,
ali imaju sumnje da li sam ja izabran. Nisam dovoljno pametan, jak
ili snažan, ali to je u redu. Ja nisam ni tražio da ih vodim.
Ja jesam koji jesam. Šta to znači?
Zašto sam ovo dobio? Šta trebam da vidim?
Tvoj brat je veliki čovjek.
Onoliko koliko i ti.
Bog priča s njim.
I on priča s Bogom.
Govorim o tvom drugom bratu.
Čovjek po imenu Mojsije dođe iz pustinje
i kaže da ga je Bog odabrao i da ga svi pratimo,
bez ikakvih pitanja, baš kako i ti radiš.
Toliko mnogo emocije, stavljaš druge prije sebe.
To je rjetko, čak između brata i sestre.
Ne vjeruješ da priča s Bogom? - Vjerujem da on to vjeruje.
- I da Bog priča s njim? - On vjeruje u tom.
Ali čak i ti sumnjaš. - Nisu to samo riječi.
Vidjeli smo Božji rad kroz njega.
Nije li Aaron odlučio? Nisi li ti povela ljude?
Bog je njemu progovorio.
Ne meni.
Ne Aaronu. - Možda to pokušava.
Ali ti ne slušaš jer te je Mojsije ubjedio, kao i sve nas,
da je on taj.
Ali on jeste taj!
Svi to znamo!
Zar ne?
Znamo da nam je on to rekao.
Nož je brži, ali otrov je sigurniji, a najbolji otrov od svih je
ljubomora.
Ovo je neupotrebljivo!Ovoliko smo prošli samo zbog ovoga!
Nije za piće! - Otrovna je.
- Obećao si nam! - Zašto si nas doveo ovde?
Rekao si nam da je ovdje voda! Trebamo vodu i hranu!
Da smo želeli umrijeti od gladi i žeđi, to bismo uradili u Egiptu!
Umalo da jeste, sjećate li se? Molili ste se Bogu da vas spasi, a On vas je doveo ovdje.
- Da svejedno umremo? - Misliš da to želi?
Ne znam. Znam samo da su mi djeca bolesnija nego u Egiptu!
Tamo su makar imali vode. - I ovde imaju vodu.
Otrovna je!
Mojsije poznaje pustinju i odvešće nas do slatke vode.
Do sljedećeg potoka? Koliko je to daleko?
Danima? Nedeljama?
Kako da izdržimo toliko?
- Pićete ovu vodu. - Kako?!
Dobra je. Dobra!
Oprosti mi. - Ne traži od Mojsija oprost.
Zapitaj Boga.
On je vjerovao u Mojsija, a ti sumnjaš u njega.
Zar ne, sestro?
Da.
Ovamo!
Mrtvi su.
Mojsije.
Ovamo.
Ko bi to mogao uraditi?
Ne znam.
Svako proljeće, svako mrtvo drvo, presušena rijeka su otrovani od početka vremena.
Moraćemo se boriti za svaki djelić što Bog želi da imamo.
ZAšto bi to neko uradio?
Ostaviti pleme, pokušati sami? - Možda nije vjerovao gde ga vode.
Ili vođi.
Moramo se plašiti opasnosti izvana.
Hoće i tvoju glavu. Pobrinuću se za tebe.
Sam ću.
Možda.
Samo pričuvaj svoja leđa.
Ne brini se.
Bog će se pobrinuti.
Zar ne?
Jelo! Jelo!
Ima hrane za sve!
Jedite!
Bog će vam poslati svakog dana onoliko koliko trebate!
Ni manje, ni više.
Nisam li rekao da će poslati svakog dana onoliko koliko trebamo?
Ajko to kradeš, znači da nemaš vere u njega da će održati riječ!
Ostavite je ovdje! To je sve što moramo uraditi!
Ako to uradite, On će se pobrinuti za vas!
Nikad više nećemo biti gladni!
Ili žedni!
- Možda te sad ne žele ostaviti! - Nisam siguran.
Za nekoliko dana će se buniti što nemaju krevet!
Moram ti nešto pokazati. Dođi.
Još jedni. Ovo ne može nastaviti. Moraš zaštiti naš narod.
Nisam istreniran za vojnika.
Nije ni Aaron.
Ali moramo se naučiti boriti!
Svi mi!
Ne, ne tako. Prvo udari, pa se onda sagni!
Pokupi svoj mač. - Ne.
Pokupi ga.
Ne.
Kad nas je Bog izbavio, uradio je to jer smo vjerovali u njega.
Poslao nam je hranu i vodu.
Bili smo žedni i izgladnjeni.
Ako se odlučimo boriti, misliće da smo izgubili tu vjeru.
Kako se zoveš?
Joshua. - Bog neće boriti sve naše bitke, Joshua.
Niti bi trebao.
Neki misle da je tako. Ali ovaj put se moramo sami boriti.
To znači svi. - Kad vreme dođe,
Bog će nam pomoći.
Ali radeći ovo, mi ga vrijeđamo.
Postojao je čovjek kome je pretila poplava.
Kad je otišao njegov prijatelj, rekao je da pođe s njim.
Ne, rekao je. Čekam Božju pomoć...
Voda se dizala. Čovjek s kamilom ga je zvao:
"Skoči. Spasi se" - "Ne! Čekam Božju pomoć!"
Voda je došla do njegovog krova.
Jedan je čovjek s brodicom došao, a on je opet odbio
jer čeka Božiju pomoć.
Utopio se.
Bio je ljut kad je došao licem pred Boga:
"Zašto me nisi spasio?!", pitao je.
Bog je rekao da mu je poslao čovjeka, poslao mu je i kamilu
i poslao mu je brod. Šta bi više želio?
Radim ono što si nam rekao.
Verujem u Boga.
Neću ga uvrijediti borbom. - Uvrijediti jer štitiš sebe i svoj narod?
Ostavi ga. Još uvjek misli kao rob.
Kad neko napadne roba, kukavicu ili bogalja,
onda govoriš da te ne udari opet!
Kopaće rukama i držati leđa visoko čak iako će iskrvariti na smrt!
Budalo jedna!
Čovek je ponos! Ponos u sebe i njegovu porodicu!
I u svoje pleme!
On je rekao: "Dirni me i umrećeš!"
Mislim da bi ti ipak mogao postati ratnik.
Spremni? Prvo za Malakhia, a onda za tebe.
Ne možemo tebe riskirati u borbi.
Niti tebe.
Ali ja znam ko će ih voditi.
Ne možemo zauzeti selo.
Ne možemo napasti njihovu vojsku.
Moramo se zapitati
kako li nas vide?
Šta misle da smo mi?
Tako je.
Šta žele od nas? - Žele nam ukrasti stada,
ubiti muške i djecu i odvesti sve žene kao robove.
To ćemo iskoristiti protiv njih.
Danas neće biti čuda.
Danas nas testira.
Ne želimo sjedihti.Ako želimo posijati nešto, moramo to uraditi sami.
Sa ovim!
Čudno je što držimo to, zar ne?
Zabranjeno nam je bilo nositi oružje 400 godina!
Zabranjeno da uzvratimo kad nas neko napadne!
Sve se to danas mjenja.
Vi ćete sad napraviti čudo!
Joshua će vas voditi u borbu.
I on se, kao i vi, nikad nije borio.
Ali Malakhai se bore da porobljavaju.
Mi se borimo da postojimo kao slobodni ljudi!
Naš cilj je veći.
I Bog je s nama!
Daj nam mač!
Imamo dovoljno vojnika.
To je za njih.
Jedan mač neće odagnati Malakhai vojsku.
Ali makar znamo da nas neće uzeti žive.
Nećemo biti njihovi trofeji!
Naša djeca neće biti njihovi robovi.
Vidjeli su nas, bjhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhhežimo! Čekaj!
Pogledajte tamo! To je zamka!
Na Malakhai!
Pratite me!
Dođi.
Da li smo te zadovoljili?
Jesmo li prošli kušnju?
Koliko ćeš nam još poslati kušnji?
Borili smo se danas kao jedan.
Da li moramo nastaviti da se borimo i dokažemo ti da smo te vrijedni?
Koliko će se još borbi morati voditi da to dokažemo?
Odveo nas je u pobjedu.
Sa Aaronom na njegovoj strani.
Mojsije nas je doveo ovdje gde smo stajali i borili se!
Istina.
Ali pod koju cjenu?
Koliko si još ovakvih pobjeda možemo priuštiti?
Izdala sam svoga muža.
Ja sam izdao svoju ženu.
Stanite!
Stanite odmah!
Stanite!
- Stojiš nam na putu. - Rekao sam da stanete!
Tražim čovjeka po imenu Mojsije.
Čuli smo priče o Mojsiju koji je pobjedio faraona i cjelu njegovu vojsku.
Odveo je ove ljude u pustinju. Borio se sa Malakhaima!
Sve ih je pobio, spalio selo.
To si bio ti?
Mojsije koji je oženio siromašnu pastirovu kćer. Da.
Koji želi da me zaboravi.
- Jesi uzeo kojeg roba? - Ne.
Šteta.
Malakhai su dobili šta su i zaslužili.
Kako si to uradio?
Taj tvoj Bog? Onaj s kojim si pričao?
Sve njemu dugujemo. Da.- On je pričao s tobom u planinama?
Bio je u Egiptu, a sad je opet ovdje u pustinji?
Da.
Vodiš ga sa sobom?
Mislim da je bolje reći da je on stalno s nama.
Kako? Ne znam.
On je Bog planina, robova, slobodnih ljudi...
Isto tako i Bog pustinje. On je svugdje.
- Još uvjek priča s tobom? - Ponekad.
Mislim da ga čujem, ali isto tako mislim da želi da to rješim sam.
Ako mogu.
Ali on je uvjek ovdje.
Promatra. Sluša.
Nekako mi govori da, kad ga stvarno opet budem trebao,
biće tu.
Protiv koga ćeš se sljedećeg boriti? Finestincima?
Zaslužuju isto kao i Malakhai. - Ne moram se boriti protiv nikoga.
Ali sumnjam da će biti tako.
Gde si krenuo? Gde ih vodiš?
U obećanu zemlju koju im je Bog obećao.
Prvo nešto želi od njih.
Od mene.
Ima veze s pustinjom.
Nešto moramo naći ovdje.
Možeš li naći to?
Ako ne znaš šta je?
Ovo si stado čuvao kad si prvi put došao k meni.
Bilo je najbolje.
Kako je težak život. Opasna vremena.
Usamljena. Ne rade uvjek šta im kažeš, zar ne?
Ponekad te i udare.
Nemaš nikoga da se osloniš na njega.
Hraniš ih, brineš za njih, sakrivaš ih od vukova.
Ovce se stalno bune. Svađaju se sa svakom tvojom odlukom,
kuju zavjere protiv tebe. Imam nekoga ko me štiti.
Njemu jedino vjerujem, uz brata i sestru.
Ne, ne možeš vjerovati nikome.
Dao bi svoj život za mene.
Možda večeras, ali sutra se stvari mjenjaju.
Neko se možda ne mjenja.
Rekao sam ti da budeš pastir. Rekao sam ti da preživiš ovdje!
Saslušaj me! Kad trče s preda, šta vide? Tvoja leđa!
To je tako zamamljujuće iskušenje.
Ne možeš vjerovati nikome. Nikome, čak ni meni!
Da ti ne vjerujem?
Pa... Meni? Možda.
Zar ne?
Još uvjek nisi tamo. Uprkos tvojim naporima i trudu,
još je dugačak put. Moraš puno učiti.
Misliš da ona želi da je zaboraviš?
Mislim da to uopče ne želi.
Ti si taj.
Mojsije čije je ime poznato po cjeloj pustinji.
Tebi...?
Kakvo je ovo vrijeme služilo tebi?
Od kad me muž otpremio...
To su tvoji sinovi...
Još nisu pitali ko im je otac?
Šta da im kažem?
Da nisu bili sinovi pastira, već ratnika, vođe ljudi?
Da ćemo od sad biti zajedno?
Oni su udaljeni od tebe. Žele samo tebe.
Ne želiš ih držati na kolenu?
Reći im koliko ih voliš?
Nisam ja kralj!
Ja sam pastir. Ovo je moje stado, ne mogu ga napustiti!
Ostaćemo s tobom. Ići čemo na putovanje s tobom.
Ne mogu. To mi oduzima sve što jesam.
Svaki trenutak dana i noći.
- Šta je bilo? - U redu je.
Ne brini se.
AKo rasplačeš moju majku, ubiću te!
Ovo je moj sin.
Njegov otac je daleko. On je na putovanju.
Putovanje s kojeg se neće vratiti.
Nećeš s nama?
Ti momci trebaju oca.
Ona treba muža.
I ja da imam...
Samo zapamti, ne veruj nikome.
Nikome.
Zašto te Bog kažnjava?
Uzeo ti je brata Meneritha, okrenuo si oca zetu koji ti je bio kao otac.
Okrenio si leđa meni i svojim sinovima.
Šta će još uzeti od tebe?
Da li je to što tražiš vrjedno te cjene?
Želiš sve uzeti od mene, zar ne?
Da nemam više ništa?
Drugi ljudi imaju žene, decu, očeve, majke, ali ne i ja
jer si me izabrao. Za šta?
Da patim?! Da budem sam?!
Uzmi.
Uzmi sve. Hoćeš da budem gol?
Da nemam ništa osim ove odgovornosti.
Nećeš da mi kažeš ni gde ih trebam voditi!
Koliko će trebati?
Eto... Nađi nekog drugog, ja to nisam ni tražio.
Ne želim biti njihov odabrani, želim život kao i svi drugi muškarci.
Želim...
Želim svoju djecu.
Bar mi reci nešto!
Daj mi savez, daj mi znak da si tamo!
Mojsije...
Mojsije!
Dobro si?
Izgubio si se?
Molio sam se.
Pričao s Bogom.
Pleme je neodlučno. Trebaš nam reći gde ćemo dalje.
Dobro.
Trebamo ručke za sandale, ali to ne možemo napraviti u pokretu.
Koliko još drva za vatru?
- Neka mi plati šta mi duguje! - Platio sam ti! To su mi svjedoci!
Ne! Ne! Ti si ovo namjestio!
Mojsije!
Moja kćer je zatrudnila s njim! Neka je oženi!
- To je laž! Nisam legao s njom! - Lažov! Laže!
On se naziva vođom. Pa onda i vojnim upravnikom.
A sad nam je i sudac.
Moj me muž opet tuče! Neka prestane!
Ostavi je!
- Molim te, nemoj! - Žena mi je!
- Molim te! - Rekao sam ti da je ostaviš!
Ne, molim vas!
Ne!
Šta smo uradili?
To je Filestinska zemlja na kojoj smo.
Nismo dovoljno jaki za borbu.
ići čemo onim putem.
- Da li su to sagradili Filestinci? - Ne.
To je hram za egipatske molitvenike.
- Kako to znaš? - Jednom sam bio princ Egipta, sećaš se?
Postoje veliki bogovi Egipta
i drugi bogovi za druge ljude.
Filestinci su ga srušili.
Ne. Egipćani su sami sebe uništili.
Ako ideja Boga ima značenje,to je onda samo jedan svemogući Bog.
Ali ako ljudi počnu sumnjati u šta im se kaže da vjeruju,
onda se stvara nešto u šta se ne postavlja sumnja.
Jedan Bog.
Ali to je smješna ideja.
Bolje je da ima onoliko bogova koliko ima ljudi.
Samo da nam mjesto bude popunjeno.
Ako postoji jedan Bog,
ako je napravio svjet od sunca i mjesec od zvjezda,
onda je on svugdje, zar ne?
On je Bog pustinje, gradova, planina isto.
On bi bio u vjetru i plamenu,
u tvom srcu isto.
Ne trebaš mu praviti statue da ga poštuješ,jer
je on svuda oko tebe!
Možeš biti nomad i opet biti s njim. Kad ga pitaš za ime,
tako je dobio ime. Ne treba ga, On jeste što jeste!
Jedan Bog! Ne jedan među mnogima.
Jedan!
Jedini!
Da li smo već odustali i okerećemo leđa?
To je? Do toga dolazi?
Ovoliko sam ih daleko doveo kako bi ubijali jedni druge?
Mi smo ih dovde doveli. Aaron i ja isto.
Žao mi je. Da, naravno.
Bez vas dvoje...
Šta sad?
- Nađemo ubicu i kaznimo ga. - Pred cjelim plemenom.
Slažeš se?
Ako ovo prođe nekažnjeno, onda bi svako ubijao svakog.
Naravno da se slažem.
Noah ga je ubio. Kao hladnokrvni ubica.
On je htjeo da ukrade njegovu zemlju, borili su se.
Tražio je osvetu. - Jesmo se borili i rekao sam da ću ga ubiti, ali
nisam to uradio, kunem se.- Da li neko ima dokaz da ga je ubio?
Dokaz da je imao tjelo? - Ne, ali... - Onda ga pustite.
- Ne! - Rekao sam da ga pustite!
Neću kazniti čovjeka bez dokaza. - Onda ga daj nama.
Mi nismo nerazmišljajuća stoka, mi smo pleme!
Ljudi, nacija, zar to niste već shvatili?
Ne tražimo osvetu. Tražimo pravdu!
Kakva je to pravda kad ga puštamo na slobodu?!
Opet ponavljam... Ima li neko dokaz?
Bilo ko?
Oslobodi ga. - Ja sam ih vidio zajedno!
Svađali su se.
Na mjestu gde je bilo tjelo.
Nisam ja. Nisam ja kriv! Molim Vas!
Bože, ne!
Nisam ja! - Šta je, Mojsije? - Plašiš se rijeći?
- Kakav je to vođa? - Ne!
- Ne, ovo je pogrešno!- Krv za krv? Koji drugi način postoji?
- Zar ne? - Zašto i od nas napraviti ubice?
- Da podjelimo zločin? - Ti si svoje rekla, neka ona kaže.
- Ne još. - Mojsije... - Još ne!
- Mora umrijeti. - Nemaš izbora.
Pođi a mnom.
I ja sam jednom ubio nekog.
S tim sam ga udario.
I njegovo tjelo je sada dolje.
Čak i ako ga niko ne nađe, noću te proganja jer si mu uzeo život.
Nikad si neću moći oprostiti to.
Čak iako sam imao dobre razloge što sam to uradio.
Ponekad pomislim da me Bog tjera da to platim.
A ti...
Da li tebi duh dolazi u noć?
To pitanje je veliko?
Šta ti daje pravo da oduzmeš život koji je Bog stvorio?
- Ne... - Jadno moje djete...
Ti...
Od svih njih.
Tako se stidim.
Samo sam ti želio služiti.
- Ti... - Plašio sam se tvog bjesa.
Šta bi mogao pomisliti o meni.
Da neće biti kao prije.
Zbog tebe sam ubio tog čovjeka u Egiptu.
Da zaštitim tebe i tvoju ženu. - Znam.
Jedan čovjek je umro jer si ti odlučio spavati
s njegovom ženom!
Moji neprijatelji misle da samo jedan znak slabosti
i uništiće mi ono najbliže i onda će napasti.
Ako ja padnem,
ovo sve je bilo nizašta.
Makar me poštedi.
Kako to uraditi i održati ljude zajedno? Žele primjer od vas oboje.
Reci mi da mi opraštaš.
Bog oprašta.
Ali razumi, uradio sam to iz straha i bjesa.
Razumijem to više nego što je iko na svjetu ikad mogao.
Vodi ga.
Zašto?!
Zašto je on uzet?!
Zašto?!
Daj nam odgovore!
Ne čini mi to!
Ne usuđuj se! Ja sam Mojsije! Ja sam Mojsije!
Daj mi pravilo da ih naučim.
Pravilo po kojima trebamo živjeti, ali neka dođu od tebe, ne od mene.
Molim te, reci mi nešto.
Mojsije...
Dođi k meni...
Dođi naći odgovore za kojima toliko tragaš...
Kad krećemo za zemlju koju si nam obećao?
I kako doći do tamo?
Ovdje sam želio da ih dovedeš.
Slušaj moj glas...
Bog mi je opet progovorio.
Nagodiće se s nama.
Umjesto da budemo robovi, bićemo nacija svečenika
i sveti ljudi svih nacija ako budemo slušali njegove zakone
ako ne budemo imali drugog Boga osim njega. Hoćemo li pristati?
Hoćemo li? Pitali ste me za pravdu i ja sam je pokušao naći ovdje
umjesto tamo!
Da li prihvačate Božju nagodbu? Znajući koliko će biti teško
ako ne ispunite to? - Da!
Ti, moj brate, bićeš prvi svečenik ove nagodbe ako prihvatiš.
Da li prihvaćaš? - Da! - Da!
Vrijeme je.
Jesmo li mi Mojsijevi kunići?
Da li je on sad naš faraon?
Nećemo se moći kretati bez njegove dozvole?
To može biti Mojsijev Bog, ali ne mora značiti da je i naš.
Da li je taj Bog progovorio s nekim od nas?
Da li ga je neko vidio?
Napravili smo obećanje, da, ali to nismo uradili voljno.
On nas je natjerao!
Natjerao nas je! Niko nije vidio tog Boga!
Nije naš!
- Osvojili su bitku, dve bitke. - Uništili su Egipćane i Makajhai.
Ne trebaju li slaviti? - Mojsije govori o njima što su izabrani kao prokletstvo,
a ne kao nagradu. - Zašto ne slavimo?
Ne zaslužujemo li to? - Trebamo čekati.
Volim našeg brata.
Ali ponekad, kad te pogleda, čak i tebe,
vidi nekoga ko je i dalje rob... - Mene je ostavio da upravljam.
- Onda to i pokaži. - Ja sam vođa dok ga nema.
Onda vodi.
- Trebamo znak. - Simbol.
Nešto da ih podsjeti da su Božji ljudi.
Slavi s nama!
Šta si to uradio?
Sutra. Sutra ćemo žrtvovati Ja sam onaj koji jesam.
Aaron!
Imamo nagodbu s Bogom.
Obećali smo! Obećali smo da nećemo imati drugih bogova osim njega!
Zašto, Aarone?
Zašto?!
Zašto si to uradio?!
Ljudi... Bili su uplašeni.
Oni su napravili idola. - I ti si im dopustio?
Oni su trebali biti primjer ljudima!
Kad te je izabrao da mu budeš svečenik!
Ti si rekao...!
Obećao si!
Dao si riječ!
Ti nam nisi vođa! - Tvoj put je pretežak!
- Ne možemo obožavati Boga kojeg ne vidimo. - Boga koji se krije od nas!
- Previše tražiš!- Zašto ne možemo izabrati svoja pravila?
- Deset zapovjedi je previše? - To nisu naša pravila!
Čak i da vam ih nije dao Bog, zašto ne možemo živjeti po njima?
Ne želimo tvog Boga! Ne želimo tvoja pravila!
Nisu naša!
Ko želi biti s Bogom? Ko želi?!
Želite biti uz to? - Ja sam s tobom! - I ja.
Brate...
Sestro...
Šta ćemo sa zatvorenicima?
Izdajnici su. Sve ih pobijte.
To je Božja volja.
Znao si da to moram uraditi ili bi nam Bog pokazao svoj bijes.
Ako nam opraštaš...
Ako nam ne oprosti, onda može i mene ubiti!
Uzmi svoje ljude i idite!
Prekršili su riječ...
Da li ćete održati obećanje Bogu?
Da li ćete živjeti prema njegovim pravilima?
Jeste li sigurni?
Jeste li sigurni?!
Oslobodi nas! Kažu da!
Opet kažu da! - Imam mjesto za njih, zemlju punu mljeka i meda...
Ali tamo moraju bez mene...
Ne! - Ja kažem da!
Ja kažem ne! Oni te trebaju! Ja te trebam!
Trebaju zakone koje si im dao!
Ubij me.
Ubij me!
Dođi k meni, Mojsije!
Evo ga!
Bog je napisao svoj zakon na kamenju kako bi ga imali za vjek i vjekove vjekova!
Nećete imati nijednog Boga osim jednog istinitog.
Nećete uzaludno praviti idole bogovima. Nećete spominjati njegovo ime uzalud!
Svaka nedjelja je sveta, za njega.
Brinućete se za oca i majku.
Nećete ubijati! Nećete činiti preljubništvo!
Nećete krasti!
Nećete lagati!
Nećete biti ljubomorni na ono što drugi imaju!
Nemojte se složiti s ovim zapovestima i videćete Božiju moć!
Ako kažete da i ne održite obećanje, neće vas samo kazniti!
Kazniće vašu decu i decu vaše dece!
Gde idemo?
U zemlju koju nam je obećao.
Dok Bog ne vidi da smo spremni.
Sad počinju 40 godina borbe, opasnosti i muka
za ovu skupinu bivših robova na putu da postanu ljudi.
Tako Bog nije dozvolio Mojsiju da uđe u obećanu zemlju,
dozvolio mu je da je vidi prije nego umre.
Sahranjen je izvan nje. Njegov grob je zauvjek izgubljen...